Det sies at noen liv er lenket på tvers av tid.
Knyttet sammen av et urgammelt kall som runger gjennom tiden.
Skjebne.
For lenge siden i et land langt borte,
var det en gang et imperium som strakte seg fra steppene i Kina,
over til kysten av Middelhavet.
Imperiet var Persia.
Voldsome i sine slag
og kloke på seier.
Der det persiske sverdet styrte, fulgte orden.
Den persiske kongen Sharaman styrte sammen med sin bror Nizam
etter prinsippene om lojalitet og brorskap.
Kongen fikk to sønner som ga ham stor glede.
Men i øynene til gudene var ikke kongens familie fullkomn,
ikke før den dagen da han ble vitne til en enkel handling av mot
av en foreldreløs gutt på gata i Nasam.
Kom deg ut av veien!
Stopp
Kjør!
løp, Dastan! løp!
Bli her!
Stopp ham! Han kommer unna!
Slipp meg!
I kongens navn!
- Hva heter du, gutt - Dastan, Sir,
Og foreldrene dine?
Gutt!
Bror, ta ham opp.
Kongen ble så rørt av det han så, at han adopterte Dastan inn i sin familie,
En sønn uten kongelig blod, og uten øye for tronen.
Men kanskje det var noe annet som regjerte den dagen,
noe utenfor menneskets enkle forståelse,
den dagen, en gutt fra enkle kår
ble prins av Persia.
Den sagnomsuste Alomet. Enda mer imponerende enn jeg forstilte meg.
Ikke la deg lure av skjønnheten, Prins. Det er en by som alle andre.
Myke land gjør myke menn,
De bøyde seg for forræderi, og må nå betale.
Min far gjorde det klart, at Alomet ikke måtte bli rørt,
Noen anser det som hellig,
Og siden vår kloke Far ikke er her, hviler beslutningen på meg,
Jeg vil ha et siste rådsmøte med min kjære onkel og brødrene mine,
troverdige Garsiv og...
Hvor er Dastan?
- Kom igjen! Jeg vedder en hel måneds lønn på denne! Dette er flaut! - Kan du ikke prøve?!
Gi det til dem!
Er det alt du har?
Prins Dastan!
Hvor er Prins Dastan?
Prins Dastan er ikke her,
Deres Høyhet, vær så snill.
Prins Tus har sammenkalt til krigsråd.
Jeg er på vei.
Våre beste spion oppdaget en karavan,
som forlot Alomet.
Sverd av beste kvalitet, Stålspissede piler.
et løfte om betaling fra krigsherren Kosh, til Alomet.
De selger våpen til våre fiender, Dastan.
En pil som dette traff hesten min i Koscan.
Blodet vil flyte i Alomets gater,
hvis ikke våre soldater forsvarer bymuren.
Ordren var å kontrollere Koscan, ikke å angripe Alomet,
Kloke ord, lillebror,
Ord vil ikke stanse våre fiender,
når de er bevæpnet med Alamutian kniver.
Vi angriper ved daggry,
Vel hvis det er din beslutning, så la meg gå inn først.
- Hva tror du, Garsiv? - Jeg leder den persiske hæren.
Dastan leder en flokk av gatepøbler.
De har kanskje ikke de beste manerer, men de er ganske hendige i kamp.
Æren av det første blod skal være min.
- Garsiv, du har hendene om sverdet ditt igjen, - Det er der de skal være.
Å mine brødre... ivrige som alltid,
Det sies at prinsessen av Alomet er en skjønnhet uten like.
Vi vil marsjere inn i palasset hennes for å se for oss selv.
Det er ikke noen tvil om ditt mot, Dastan.
men du er ikke klar for dette.
Garsiv's kavaleri vil vise vei.
Prinsesse Tamina, den persiske hæren har ikke reist videre.
Deres tro har ingen kjærlighet for sannheter som ikke er deres egen.
Kanskje det ville være tryggere hvis du ikke stod meg så nær?
Uansett tro, deres buer er ikke så sterke, og heller ikke deres sikte.
Samle Rådet,
fortell dem at jeg sitter i Høy Templet. Jeg må be.
Høy Templet? Alomet har ikke vært truet på flere tusen år!
Alt forandrer seg med tiden.
Vi bør vite dette best av alle.
Minn meg på hvorfor vi trosser din brors ordre?
Fordi Garsiv vet bare hvordan en angriper med hodet først.
Det ville blitt en massakre.
Alamutienii vil være opptatt i hovedporten.
Vi sniker oss igjennom på siden.
Har du drukket?!
Det er vår vei inn
Det er to porter. Den ytre er den enkeleste,
men det er den indre porten som er umulig.
Portmekanismen er beskyttet av to bemannede vakttårn.
Ja, det er de alltid, Bis,
Du tar den ytre porten, og overlater den umulige til meg.
Ja, det blir ikke fornøyd før du får oss alle drept,
Åh, herlig tale, Bis, Fengende,
Kjør alarm!
Hjelp
Hold dette.
Pass ryggen din.
- Østporten er åpen. - Det er Dastans menn. Han er inne.
Dastan har klart det.
Omgrupper til østporten.
Omgrupper til østporten!
De har brutt igjennom Østporten.
Bryt passasjen til kammeret.
Prinsesse.
Gå nå, alle sammen.
Dere vet hva dere må gjøre,
Alomet må holdes trygt.
Ut av veien!
Dumme sanger og duftende røyk vil ikke hjelpe dere nå!
Jeg tror du finner ut at det er mer enn det som skal til.
hei Garsiv?
Så for en gangs skyld, historiene er sanne.
Vi vet at du i hemmelighet har bygd våpen for fiender av Persia.
- Nå viser du oss hvor. - Vi har ingen smier her,
og de våpnene vi hadde, har du tatt.
Våre spioner sier annerledes. Du kan spare deg mye smerte,
All verdens smerte vil ikke hjelpe deg med å finne noe som ikke eksisterer,
Sagt fra en er klok nok til å vurdere
en politisk løsning.
Bli med Persias fremtidige konge.
Jeg vil heller dø.
Det kan ordnes.
Prins Tus!
Lov meg at folk i Alomet vil bli behandlet med nåde.
Hei, løven av Persia! Løven av Persia!
De kaller deg løven av Persia!
Du har aldri utmerket seg i å følge ordre, Dastan,
- Jeg skylder deg en forklaring... - Nei, nei
Nei! Du må feire.
Det er en tradisjon. Siden du tok æren for det første angrepet.
Du skylder meg en gave. En hyllest.
For en vakker dolk!
Han leverte deg byen og dets prinsesse, skulle tro det er hyllest nok.
Det burde det være.
Første sendebud min prins, fantastiske nyheter,
Din far har avbutt sine bønner på det østre palasset
for å bli med oss.
Han vil uten tvil komme å berømme oss for vår store seier.
Vi hadde indikasjoner på at Alomet skaffet våpen til våre fiender.
Indikasjoner? Du må ha mer enn indikasjoner.
for å okkupere en hellig by. Med mine tropper!
Dette eventyret, vil ikke overbevise våre allierte,
Men det tok du vel ikke med i betraktning.
Ikke se etter hjelp hos din onkel. Gutt!
Beslutningen og dens konsekvenser er mitt ansvar.
Jeg vet du er ivrig etter å bære kronen,
Men stol på meg når jeg forteller deg, at du ikke er klar,
Ingen mann vil vite det bedre enn deg, far,
fordi din tillit er noe jeg verner om, jeg vil kontrollere søket etter våpen selv.
Jeg lover at jeg ikke skal vise meg
før jeg har bevis for Alomets forræderi.
Det første steget er det vanskeligste!
Bror! Bror!
Vi har avdekket tegn til tunneler på østsiden av byen.
- Jeg er på vei dit nå... - Åh! ah! Men du går glipp av banketten.
Du og Garsiv kan håndtere Far i mitt fravær
Har du en gave til å ære ham med?
Selvfølgelig!
- Bis, gave, - Hva?
- Den er i øyeblikket feilplassert. - Jeg visste at du ville glemme.
Bønnekappe til Alomets regent.
Den helligste i østlige land,
en gave som en konge vil sette pris på.
Du kjempet som en mester for meg, Dastan,
glad for å gjengjelde en tjeneste.
En sjelden juvel.
Presenter henne for kongen for meg i kveld, Dastan.
Er du sikker på at du ønsker enda en kone, bror?
Hør på meg, Dastan!
Et ekteskap med prinsessen sikrer meg lojaliteten til hennes folk.
Uten bånd til oss, vil hun være et usikkert kort.
Hvis far ikke godkjenner vår forening,
Vil jeg at du skal ta hennes liv med dine egne hender.
Så, jeg er eskortert av Prins Dastan, løven av Persia.
Må føles fantastisk å vinne slik anerkjennelse for å ødelegge en uskyldig by.
Åh, for en glede å treffe deg også, prinsesse.
Tillat meg å si dette
hvis det å straffe fiender av min Konge er en forbrytelse, så er det
noe jeg gjerne gjentar.
Da er du en ekte prins av Persia,
brutal og uten ære.
Ikke gjør den feilen å tro at du kjenner meg, prinsesse.
Å? Og hva mer er det?
Vent her ved hennes høyhet.
Hvis du klarer det,
Jeg foreslår et snev av ydmykhet når du blir presentert for kongen.
For ditt eget beste.
Du har lettet på fars vrede, onkel.
En dag, vil du ha gleden av å være bror til kongen, Dastan.
Så lenge du husker din viktigste plikt,
du bør gjøre det bra.
Å, og hva er det?
Sørge for at hans vinglass forblir fullt.
Jeg ble fortalt at en annen av mine sønner
har sluttet seg til rangeringen av store persiske krigere.
Takk.
Vi savnet deg, far.
Jeg ba for deg og dine brødre, Dastan.
Familien, båndet mellom brødre
dette er sverdet som forsvarer vårt imperium.
Jeg ber om at sverdet fortsetter å være sterkt.
Jeg håpet at mine handlinger ville spare våre menn for store tap.
Et godt menneske ville ha gjort som du gjorde, Dastan.
handlet med dristighet og mot for å få en seier
og for å spare liv.
En stor mann ville ha stoppet angrepet fra å skje i det hele tatt,
en stor mann ville ha stoppet noe han visste var galt,
uansett hvem som gav ordren.
Gutten som jeg så på torget,
var i stand til å være mer enn bare god.
Han kunne også være stor.
Vel i mellomtiden, har jeg en gave til deg.
Noen stilte spørsmål ved min klokskap ved å ta en gutt fra gatene inn i
familien min, men jeg så en gutt hvis blod ikke var edelt,
men hvis karakter var en konge i ånden.
Takk, Far.
Får jeg presentere bønnekappen til Alomets regent.
Hva kan jeg gi deg, i retur?
Braham!
Får jeg presentere prinsesse Tamina.
Tus ønsker å lage en union med hennes folk gjennom ekteskap,
det er mitt dypeste ønske, at du gir din godkjenning.
På alle mine reiser,
Jeg har aldri sett en vakrere by, Deres Høyhet.
Du skulle ha sett den før din horde av kamel-ridende analfabeter inntok den.
Hun vil bli en fin dronning.
Men, har ikke Tus allerede nok koner
du, Dastan, ville kanskje ta færre sjanser dersom en slik
juvel ventet i ditt sengekammeret.
Prinsessen av Alomet vil bli din første kone.
Å, hva sier du, Dastan?
Han stupte inn i hundre fiender uten tanke
men fremfor ekteskapet står han som frosset i frykt,
og det er de som sier han ennå ikke er klok!
Jeg trenger en drink.
- Gå til side! - Ut av veien!
Far!
Gud hjelpe oss, drakten er forgiftet!
- Noen må hjelpe ham! - Kappen Dastan ga ham!
- Hvorfor? - Noen må hjelpe ham!
- Han er morderen! - Noen må hjelpe ham!
Stopp! Grip ham!
- Bis! BIS! - Kom med meg!
- Hva er det du gjør? - Jeg vil få oss ut herfra!
Du kommer til å trenge min hjelp!
Kom igjen!
- Lukk porten! - Den veien!
- Lukk porten! - Gå ned!
Der! Ta morderen!
Han er på hesten min! Han stjal hesten min!
Mine lojale undersåtter
hele verden sørger over dødsfallet til vår elskede konge.
Vi er alle rammet av hans tap,
At drapet kom fra Prins Dastan hånd,
bare gjør vår smerte verre.
Jeg drepte ikke min far.
Bønnekappen ble gitt til meg av min bror. Tus gjorde dette.
Og nå står han klar for å bli kronet til konge.
Jeg drepte ikke min far.
Jeg tror deg.
Du bør ikke være her. Jeg skulle ikke latt deg komme.
Men det gjorde du.
Jeg lovet min bror at jeg skulle drepe deg hvis han ikke kunne ta deg.
Vel, løsningen ville være å kysse meg også drepe meg,
men jeg har en bedre løsning.
Jeg dreper deg!
Og dine problemer er løst.
Kanskje vi kunne finne en annen løsning!
Vel, løsningen ville være å kysse meg og så drepe meg,
men jeg har en bedre løsning,
Jeg dreper deg!
Gi tilbake det du stjal, Perser!
Nei
- Så du det? - Så hva?
Går du etter sverdet igjen så sverger jeg på at jeg vil bryte av armen din.
Igjen?
- Du brukte opp alle sanden, - Hva?
Hva er dette?
Utrolig!
Frigjøring av sanden skrur tiden tilbake.
Og bare innehaveren av dolken er klar over hva som skjedde.
Han kan gå tilbake og endre hendelser, endre tid, og ingen andre enn ham vil vite det.
Hvor mye kan det tilbakstilles? Svar meg, prinsesse.
Du ødela min by.
Invasjonen gjaldt ikke våpensmier, men denne dolken.
Etter slaget, ba Tus om denne dolken som en hyllest, Jeg ante ikke noe, men nå ser jeg.
Med denne kunne han endre alt.
Han kunne endret et kritisk øyeblikk i en kamp,
han kunne forutse planene til en rival,
Han ville ikke bare være konge,
Han ville være den mektigste herskeren Persias noen gang har sett,
større enn selv min far.
Alt dreide seg om denne dolken.
Min svikefulle bror må stilles for retten.
Og derfor har jeg doblet belønningen for den som tar ham til fange.
I mellomtiden skal jeg arbeide for å beskytte vårt imperium,
som min far ville ha befalt.
En nytt regime har begynt,
- Hva gjør du? - Garsiv kan ikke være langt bak oss.
Hun er den mest berømte hesten i imperiet. Dette ville avdekke hans spor.
hvilke spor? Hvor skal du?
Til Avrat, der min far skal begraves.
Du er ettersøkt for mordet på kongen, og du skal marsjere inn i hans begravelse.
- Sammen med tusenvis av persiske soldater? - Vel, Nizam vil være der, Han er,
den eneste jeg kan stole på. Han vil forstå at det var Tus sitt verk.
Tred til side, Prinsesse.
Alle veier til Avrat vil være voktet av persiske soldater.
Vel, jeg tar ikke veien, jeg reiser gjennom Slavedalen.
Ingen nærmer seg den ødemarken, den er fylt med mordere og strupekuttere.
- Ja, de sier så. - Hele planen er selvmord!
Min bror myrdet min far, og det er hans blod på hendene mine
hvis jeg dør mens jeg prøver å rette det opp, så får det være sånn.
Ah! Så du kommer til å forlate meg her i midten av ingensteds?
Noble Dastan forlater en hjelpeløs kvinne i ørkenen.
Hva har din dyrebare ære å si til det?
Å, gi meg styrke til ikke å drepe henne.
Sal opp, vi kan ikke være langt bak ham.
Uten den riktige sanden er det bare en kniv.
Ikke engang veldig skarp.
- Denne sanden, er det mer av den? - Selvfølgelig ikke,
Hvor finner jeg mer?
Prøv å stå på hodet og hold pusten.
- Skjønner hva du letter etter, Prins? - Begynn å gå
Så hvis du ikke kan bevise for din onkel hvordan dolken fungerer,
hvorfor skulle han tro på deg?
Det er ikke ditt problem, prinsesse,
Du går virkelig som en, Hodet holdt høyt, brystet ut,
lange harde skritt. Gangen av en selvtilfreds persisk prins.
Ingen tvil om at har blitt lovet hele verden fra du ble født,
- Og du trodde faktisk på det. - Jeg er ikke født i palasset som deg.
Jeg ble født i slummen av Mysaf.
der kunne jeg overleve hvis jeg kjempet med nebb og klør for det.
- Så hvordan ble du en prins? - Kongen kom til markedet en dag,
og han... jeg vet ikke... han...
han fant meg.
Han tok meg med, han gav meg en familie og gav meg et hjem,
Det du ser på er ganglaget til
en mann som nettopp har mistet alt.
Velkommen til Slavedalen, Deres Høyhet.
Jeg er desperat etter en dråpe vann.
Vel vi har ikke mer siden du tømte lagret vårt for flere timer siden.
Jeg er ikke født i ørkenen som dere persere, alle inntørket og sinte...
Min bakgrunn er mye mer... delikat,
Jeg tror du er bortskjemt.
Brønnene av Alomet er berømt for sitt rene, kalde vann.
Kanskje mindre tid til å beundre deres brønner og mer tid på å vokte deres murer.
så ville du ikke vært her.
Åh, et mirakel! Jeg har gjort prinsessen stum!
Tamina?
Kan du høre meg?
Ja, Dastan, jeg hører deg.
Vet du hvor du er, perser?
Og du kommer inn likevel?
I hjertet av Sudan er det en stamme av krigere kjent som Ngbaka.
De gir frykt i hjertene til alle som krysser deres vei.
Ngbaka er mestere på å kaste kniv.
Deres kamp kniver skal ha blitt velsignet av Skaperen selv.
Siktet er så morderisk nøyaktig at de kan halshugge tre menn med et hugg.
Å, jeg vil ikke bry meg med det hvis jeg var deg.
Vet du hvorfor? Dette er Seso. Han er en Ngbaka,
Jeg var så heldig å berge livet hans, noe som betyr at han står i gjeld til meg.
Så fortell meg, perser, er det en god grunn til at jeg ikke skal fortelle Seso,
å legge sitt neste kast litt høyere?
- Og så? Dette er "den", eh? Ja
du har rett, hun er ikke dårlig.
Hun kunne luktet litt bedre. Likevel har vi en avtale,
- Smart prinsesse, - Avtale? Hvilken avtale?
- En slik nobel prins... - En slik skjør prinsesse...
Hvor betatt var du av mitt "besvimende" skuespill,
kom ivrig hoppende for å hjelpe den falne skjønnhet.
- Hvem har sagt at du er vakker? - Det må være en grunn til at,
du ikke kan ta øynene fra meg.
Jeg... Jeg stoler ikke på deg.
Og du er ikke min type.
Jeg er ikke en desperat slave jente,
- Jeg er faktisk i stand til å tenke mine egne tanker. Ja for mye etter min smak.
Ja, hun vil bli en fin attraksjon.
Hva vil du gjøre med henne?
Ja, fortell ham, se hvor bekymret han er?
- Gi meg et øyeblikk, Jada.
Det er vanskelig for meg å innrømme det, men du hadde rett.
Jeg vet hva jeg var ute etter.
- Dastan, hør på meg. -Når min onkel ser kraften i dolken,
vil han tro meg.
Dastan jeg vet... Jeg har ikke vært helt ærlig med deg.
Nå, men dine løgner er så smarte.
Jeg er vokteren av den Guddommelige pakt.
- Å, - Den dolken er hellig,
Den ble smuglet i sikkerhet da du stjal den.
- Hvis dolken kommer i gale hender... - Jeg vil ta vare på kniven din.
Du ønsker ikke å miste denne.
Du forstår ikke hva som står på spill!
Dette er et spørsmål for gudene, ikke menn!
Dine guder, ikke mine! Kom igjen!
Kom igjen!
- Strutsekappløp? - Ja, hver tirsdag og torsdag,
Det de mangler i skjønnhet gjør de opp for i kampvilje,
og løpene er lette å fikse!
Jeg har hørt alle disse forferdelige historiene om dette stedet.
De blodtørstige slavene som Myrder sine herrer? Det er en god historie.
det er godt fortalt, men dessverre usant,
- Men skjelettet som vi så... - Ah, kjøpte de av en sigøyner i Bukhara.
Jeg skapte vårt tvilsomme rykte for å avverge ondskapen som
sneket seg inn i våre mest forlatte derler av landet.
Du vet hva jeg snakker om? Avgifter!
Nå disse perserne, deres hær, deres festninger deres veier, deres...
Hvem betaler for alt sammen?! De små forretningsmennene!
Ja, det er derfor jeg startet en liten kampanje for å spre noen falske rykter.
Det spredte seg som en kjønnssykdom i en tyrkisk harem.
Se den mektige struts!
Kom igjen, min skjønnhet!
Jeg elsker denne!
Om tollerne holder seg unna meg og mine kunder, blir alle er glade.
Hei! Få jenter på plass! Få jenter på plass! Kom igjen! Kontroller menneskemengden!
Ikke bare stå der! Løp, ikke gå!
Hei, mister du noe, betaler du for det! Av din egen lønn.
Nå, se ikke sånn på meg. Du vet hva jeg snakker om.
Gjør jobben din, kontroller menneskemengden! Takk!
Du vet, vårt lille arrangement kommer til å fungere veldig bra, unge mann.
Åh, ho ho! Hun er en livlig en! Hvor fant du henne?
På et slavemarked i Lur,
Jeg var på vei til Irak for bytte henne med en kamel da hun angrep meg.
Kamelene er tryggere.
Jeg setter pris på gjestfriheten. Du har et fint etablissement.
men hvis du kunne gi meg forsyninger...
Vet du noe, perser?
Du en bemerkelsesverdig lik den utstøtt prinsen som flyktet,
etter å ha myrdet kongen.
- Har jeg fortalt deg om Ngbaka? - Ja, det har du.
Ingenting slår en god historie, hva. Men din derimot,
byttet henne for en kamel, vær så snill?
Jeg mener, se på henne. Hun er verdt minst to.
Og for deg, ung mann, visste du at din bror har tilbudt en belønning,
for deg som helt ærlig, mellom oss, grenser til det uanstendige.
Jeg vil byttet bort moren min for så mye gull.
Hva? Og du visste ikke hvordan hun var?
Ta ham med til den persiske utposten.
Vent! Vent!
Fin kniv.
- Nei, nei, den er verdiløs. Virkelig?
Smelt den for juvelene.
Hva gjør gutten?!
Nei! Nei! Du kunne drepe en fugl!
Hei, hit!
- Å, å, jeg ville ikke gjøre det hvis jeg var deg. Gå til tunnelen!
Å se på dette, Hva er det! Ikke mere gjæret geitemelk før
etter det tredje løpet, hører du meg?!
Gå av, kom igjen!
Ta ham! Stopp!
- Løft spaken, åpne porten! - Gi meg dolken,
- Dette er ikke tidspunktet... - Gi meg dolken!
Tror du ikke at det har slått meg,
Flytt deg, Prinsesse!
Ta ham!
Dastan!
Ta ham!
Leter du etter denne?
Denne? Nøkkelen,
Neste gang du... aargh!
De har alle kommet for min fars begravelse.
Det er hundre persiske soldater som vokter den porten,
kanskje fler.
Hvis du ønsker å være nær dolken, bør du hjelpe meg med å komme inn i Avrat.
Alle disse utenlandske storfolkene, jeg gjetter på at du kjenner noen?
Kunne du ikke funnet noen lettere?
Dunghals av Hindu Kush er et edel folk. Du burde være beæret.
Å ja, forferdelig.
Dastan, hvor er dolken?
Du er velkommen til å ransake meg. Du må være veldig grundig.
Tus er ikke her. Han er sannsynligvis fortsatt i Alomet.
Brenselses sanden til dolken, det er mer av den i Alomet, er det ikke?
Det er grunnen til at Tus blir der.
Det er det han har hæren i søken etter.
Jeg må få frem en melding til onkelen min så han kan møte meg.
Det er umulig.
Vanskelig, men ikke umulig.
- Vel, det beviser bare at du er gal. - Hvorfor ser du så imponert ut?
Kom dere ut av veien! Gjør plass!
- Snu deg! Snu deg! - Hva?
Du pleide å kjøpe dem til meg da jeg var gutt.
Du pleide å spytte frøene på Garsiv.
- Du skulle ikke ha ført meg hit, Dastan. - Jeg hadde ikke noe valg, onkel.
Følg meg.
Jeg drepte ikke far.
- Du vet at jeg aldri ville gjøre noe slikt. - Dine handlinger taler annerledes.
Men... men, jeg hadde ikke noe annet valg enn å flykte.
Tus ga meg den kappen. Han var den som forgiftet den.
- Dastan... - Men han er ikke her i sin fars,
fars begravelse er han? I stedet er han fortsatt i Alomet,
Undersøkelser vil vise at vår invasjonen var riktig.
Letingen etter våpen-smiene er viktige.
Ja, men ikke hvis det ikke er noen.
Invasjonen av Alomet er en løgn.
Tus var ute etter makt, det var derfor han myrdet far.
Og nå søker han ikke etter våpen, men sand,
- Som bidrar til en mystisk enhet. - Er det derfor du ført meg hit, Dastan?
Mystiske enhet?
Husker du etter slaget, at du stoppet Tus fra å ta kniven jeg hadde vunnet?
Dolken er grunnen til at han invaderte Alomet.
- Dolken, har du den med deg? Ja
Den har utrolige krefter.
Er dette en slags spøk, Dastan?
Hva? Nei, den var der inne.
Og hvor er ditt såkalte bevis?
Tamina...
Jeg... Den... Jeg...
Dine hender er brent.
Ja, fra å prøve å trekke giftkappen av din far,
Er det noe galt, Dastan?
- Nei, nei... - Er du sikker?
Du vet at du kan stole på meg, gutt.
Det... det er bare at Tus er min bror.
- Hvordan kunne han forråde meg? - Jeg vet ikke, Dastan.
Kanskje han aldri respektert deg slik du fortjente, og han så deg som
en han kunne bruke.
Noen til å fylle sitt vinglass.
Min tjeneste til din far var annerledes.
Vi delte det samme blodet, Dastan,
Hvor mange ganger har far snakket med deg om da du reddet ham fra den løven?
- Det var hans favoritt historie, - Ja, av mange, ja.
Nei, det var hans favoritt.
Jeg er redd du snakker i gåter, Dastan.
Vent, Dastan!
Morder!
Jeg drepte ikke far!
Ut av veien! Kom deg ut av veien!
Ta ham!
Hva gjør du nå?
Dnelor...
Prins Garsiv!
Hvor er han?
Hvor er han?!
Garsiv,
- Jeg drepte ikke far. - Da vil Gud tilgi deg,
etter at hodet ditt ruller.
Vi slåss ikke med stokker lenger, lillebror.
Er det alt du har?
- Deres majestet, jeg trodde du var i Alamut. - Fortell meg om Dastan, onkel.
Dastan kom til Arbat for å drepe meg på markedsplassen.
Jeg slapp unna.
Tus, min død vil svekker ditt unge regime.
Dastan ønsker å starte et opprør.
- Han vil ha tronen? - Jeg frykter det, min Herre.
Å ta Dastan for retten ville bare gi ham en scene for oppvigleriet hans.
Mitt råd vil være å unngå en rettssak.
Ikke ta ham tilbake til Nasaf i livet.
Uansett Dastan forbrytelser,
en offentlig rettssak vil best kommunisere den kongen Jeg håper å være.
Sterk. Hedre rettssikkerhet. Vi er ikke villmenn.
Du vokser mer som konge hver dag.
Dastan må finnes. Han må bringes for retten.
Jeg må snakke med gjestene våre.
Vel min herre. gjestenes praksis er uvanlig. Tjenerne har sett ting,
og hørt merkelige lyder.
I forrige uke forsvant en av hestene.
Vel, bare sørg for at tjenerne holder kjeft,
ellers lover jeg deg at de vil forsvinne også.
Jeg har en annen oppgave til deg, Hassansin, men du må være rask.
- Byttet ditt har et forsprang. - Tok du med det jeg ba om?
Disse øvelsene, forstyrrer de ikke dine ferdigheter?
I transe ser vi syner langt inn i fremtiden.
Syner om død,
skjebne... og en forbannelse.
I en slik transe kan vi finne ut alt.
Inkludert din nevø, prins Dastan.
Så jeg håper du skal se mer død ... snart,
Ned! Det er en persisk patrulje!
Garsiv...
Hva er det du ikke forteller meg?
Stammefolket har forlatt. Kanskje ble de lei vanene dine med løgn og ryggdolking.
Jeg hadde ikke noe annet valg, enn å forlate dere.
Jeg tar det for gitt at din onkelen ikke hørte det?
Det var ikke Tus som drepte min far. Det var Nizam.
- Onkelen din? - Hendene hans var brent.
Han sa at han hadde prøvd å trekke av kappen som drepte min far.
Jeg har gått over og over det i mitt hode. Han rørte aldri ved kappen.
Han må ha behandlet den tidligere.
Det var Nizam som forgiftet den.
Hva godt gjør det for min onkel å skru klokken noen runder tilbake?
Ingen ting.
Han drepte min far for mer enn bare den dolken.
Hva er det du ikke forteller meg?
Du vet, du har raske hender.
Det har du også.
Hvis du vil ha den tilbake må du fortelle meg alt.
Ingen flere spill, ikke mer løgn.
Kan vi komme oss ut herfra?
Bare en prinsesse kan tro at hun kan løpe fra en sandstorm.
Nizam kommer til å drepe oss. Han trenger meg død.
Jeg må vite hvorfor.
I Alamut ligger det bankende hjertet til alt liv på jorden.
Timeglasset til gudene.
For lenge siden, så gudene ned på menneskene,
men så bare grådighet og svik.
Så de sendte en stor sandstorm
for å ødelegge alt, renske jordens overflate.
Men en ung jente spurte gudene om å gi menneskeheten en ny sjanse.
ved å tilby sitt liv i bytte.
Da gudene så renheten ble de minnet om menneskehetens potensial for godhet.
Så de feide sanden inn i et timeglass.
Dolken ble gitt til jenta som reddet menneskeheten,
hun ble den første Vokteren.
på timeglasset og fjerne tidens sand,
men håndtaket holder bare i ett minutt.
Hva om man skulle plassere Dolken i timeglasset, og samtidig trykke på juvelknappen?
Sand ville flyte gjennom i det uendelige.
Tiden ville strømme tilbake så langt du ville.
Ja, men det er forbudt.
Da min far var gutt, reddet Nizam livet hans.
En dag, forfulgte to prinser en vakker bukk,
men de var ikke klar over at en løve forfulgte dem.
Nizam reddet Sharaman.
Min far fortalte oss denne historien om og om igjen.
- Jeg forstår ikke, - Nizam ønsker å gå tilbake i tid,
og omgjøre det han gjorde og ikke redde min far,
og la ham dø.
Så ville han være konge resten av sitt liv. Og brødrene mine ville aldri bli født.
Stormen er forbi.
Dastan, sanden som finnes i timeglasset er utrolig kraftfull.
Å åpne dolken mens den er inne i timeglass bryter forseglingen,
vil ødelegge timeglasset, forårsaker prekker og hull slik at,
tiden sand kan ikke kunne bevares.
Sanden ville bære med seg gudenes vrede og ødelegge alt på sin vei,
Og hele menneskeheten vil betale for Nizam's forræderi.
Dette er hva som ville være igjen av oss.
Det hemmelige "Vokter Tempelet" utenfor Alomet er et fristed.
Det eneste stedet hvor Dolken kan være trygt skjult,
og den eneste måten å få stoppet denne Armageddon.
Det er sannheten, Dastan.
Gi meg dolken tilbake slik at jeg kan ta den dit.
Nei, jeg kan ikke gjøre det.
Jeg blir med deg.
Du vil hjelpe meg?
Vi kan sitte her og prate eller du kan sette deg på hesten.
Vår reise er velsignet.
Vi stopper kun for vann og presser på for å nå fjellovergangen før natten.
Du liker å fortelle meg hva jeg skal gjøre.
Bare fordi du er så flink til å følge ordre.
Ja, ikke utfordre lykken.
Dastan!
Vi skiltes under slike hastige omstendigheter. Vi fikk ikke sjansen til å si farvel.
Vi har vært på sporet av deg i en uke.
Det lille opprøret du startet, fortsatte i to dager!
Min kjære løpebane.
Alt vasket bort som fotavtrykk i sanden.
Ser du Anita der?
Hun er alt som er igjen av mitt gambler imperium.
Og uansett dine ferdigheter som promoter så kan du ikke organisere et strutserase
med bare en struts! Har jeg rett?
Ja, sir, Kom med meg.
Visste du at strutser har suicidale tendenser?
Se på denne stakkaren.
Hun var en stor mester, og nå må jeg se til den dag og natt
for å være sikker på at den ikke gjør noe dumt.
Så det gikk opp for meg at den eneste måten å hente inn mitt tragiske tap,
var å spore opp de to unge elskende,
som kastet denne mørke skyen over meg.
Å, ja, jeg kommer til å trenge pengene for hodet ditt.
Din bror vil være svært fornøyd med å se...
Det er sandvirvler. Like vanlig som kameldritt i ørkenen.
- Sjeik, hør på meg! - Jeg vil helst ikke.
- Fin kniv. - Noble Sjeik,
vi er på en hellig reise til templet.
Tempel? Hvilket tempel? Det er ikke noe mer hellig enn persisk gull.
- Gi meg dolken, - Det er for mange av dem.
- Du kan ikke drepe dem alle. Ønsker du å leve? - Gi meg dolken!
Gi meg dolken!
Perser, hvordan gjorde du det?
Instinkt.
Vi må komme oss ut herfra.
- Hva skjedde i natt? - De hoggormene ble kontrollert av Hassansins.
- Hassansins? - I mange år var de den,
hemmelige drepearmeen for de persiske kongene, men min far beordret,
dem oppløst.
Nizam må ha holdt dem intakt i strid med min fars ordre.
Denne hemmelige statlige drapsvirksomheten.
- Det er derfor jeg ikke betaler skatt. - Vi kan ikke stoppe.
Kanskje du ikke kan, men vi kan.
Vi trenger din hjelp for å komme til templet.
Ved å krysse Hindu Kush mens en storm blåser?
Du tiltrekker problemer som fluer rundt en råtten mango.
- Er du gal! - Det er mer gull i templet,
enn 10 hester kunne bære.
Skatte fritt.
Sir!
Har du noen idé om hvor du skal?
Jeg memorerte denne veien som barn.
Alle Prinsesser må det. Det er hellig.
Det er her.
Den hellige plassen, det eneste stedet dolken kan gjemmes trygt.
Jeg forventet gylne statuer og fossefall.
Gi dolken tilbake til meg så jeg kan ta den dit.
Ikke skjær deg, prinsesse.
Hei! Her!
Ikke lenge døde. I går kveld kanskje.
Torturert først. Hassansin.
Nizam kjenner dette stedet.
Alle døde.
Hele landsbyen...
- mitt gull... - Hvor skal du?
- Det er bare én måte å stoppe dette på. - Hva?
For å sikre at Dolken er sikker.
Tempelet har steinen Dolken kom fra.
Hvilket tem...? Dette er en haug med stein.
Det første vi lærte var, hvis alt annet mislykkes,
så sett Dolken tilbake i steinen. Steinen vil omslutte den,
å trekke den inn i fjellet, og returnere den til gudene.
Den opprinnelige lovnad... må betales,
Hvilken lovnad?
Gudene må ta tilbake det livet de sparte.
Det betyr at... du vil dø,
Bli der! Bli der!
- Hør på meg! Hør på meg! - Gi meg ditt sverd!
Gi meg ditt sverd eller fratar du meg den æren.
Det er lik der nede som er myrdet av Hassansin på Nizam ordre.
- Han er en forræder! - Hassasins eksisterer ikke lenger!
- Du har alltid trodd du var så flink. - Dette er ikke et triks, Garsiv.
Sir!
Alle inne er døde, sir. Det er flere i landsbyen.
- Det er en der inne... - Bli der!
Nizam ønsker meg død, vil ha meg stille. En rettssak ville blitt for offentlig.
Du vet dette? Han sa dette, gjorde han ikke?
Jeg vet at hat har vært i mellom oss, Garsiv, men likevel...
- Vi er brødre! - Rørende ord,
med mitt sverd på halsen din.
Du stilte ofte spørsmål om hvorfor far tilbrakte så mye tid i bønn.
Før han døde fortalte han meg at bindingen mellom brødrene,
er sverdet som forsvarer vårt imperium.
Han ba om at sverdet fortsatt måtte være sterkt.
Hvorfor skulle jeg reise til Avrat i fars begravelse,
jeg visste jo at det var farlig?
Nizam ønsker din død. Tus er uenige, og beordret deg brakt tilbake i livet.
Nizam ønsker meg død, og han leide Hassansins for å være,
sikker på at det skjer.
Han er redd for hva jeg vil si.
Og til hvem jeg snakker.
Si meg, bror.
Garsiv?
Ven... Garsiv?
Garsiv!
Hassansins!
Hold kjeft, hold kjeft!
Beskytt Dolken!
Dastan! Bak deg!
Tamina!
Glem dem! Kast disse!
Finn henne!
Hei! Hei, hit!
Ha! Du vet hva de sier om menn med store sverd?
Tamina! La meg gjøre det.
Bare en vokter kan returnere dolken.
Dette er ikke noe du kan gjøre, Dastan.
Jeg er klar for dette.
Ikke jeg!
Tamina!
Nok! Kom deg ut!
Garsive!
- Garsiv! - Dastan, jeg er lei.
Redd imperiet.
Bror...
- Hvor er dolken? - Den er borte.
Beskytt dolken, uansett konsekvenser.
Det var min hellige ære,
og min skjebne.
Vi lager vår egen skjebne, prinsesse. Vi får den tilbake.
Vi kommer til å trenge en annen hest!
- Hvor skal du dra? - Til Alomet.
Nizam vil bruke dolken til å stikke hull i timeglasset.
- Han må stoppes, - "Han må stoppes, Han må stoppes."
Hva? Å, en kniv-kaster med samvittighet?
Våre venner i palasset sier at,
perserne har brutt gjennom til de første nivåene av tunnelene,
De vil nå timeglasset i løpet av timer.
Nizam's har Dolken i "Høy templet",
bevoktet av en slags demon dekket med pigger.
Hassansin, som drepte min bror,
er det eneste som står mellom oss og dolken.
Ingen mann kan stå innen 20 meter fra ham og leve.
Noen trenger ikke å være så nært.
Spar litt vann, sir?
Er du sikker på dette?
- Jeg skylder gutten. - Men, du er en Ngbaka...
En dødsvind fra Namidian sletten. Jeg? Jeg er en litt vanæret entreprenør,
denne adelvirksomheten er det vi er laget for.
- Skynd deg! - Min venn, har noen noen gang fortalt deg,
- At du snakker for mye? - Uh he.
Greit, Kom igjen!
Har jeg fortalt deg om Ngbaka?
Ja, det har du.
Jeg håper din bror lytter til deg, perser.
Han er her, Lukk alle porter!
Finn han!
- Det er klart. - Dastan!
- Jeg tror ikke du skal gjøre dette. - Er det bekymring jeg hører?
- Forsiktig. - Overstrødd med bekymring,
- Du smigrer deg selv, Prins. - Og du pleide å være en bedre løgner, Prinsesse.
Kanskje jeg er ute av trening...
Dette er ikke siste gang vi er sammen.
- Hvor er dolken? - Din persiske byråkrat...
- Så myke hender. - Du!
- Det har blitt funnet, min Herre, - Timeglasset?
Jeg har ikke dolken.
Forlat meg.
Hei, Tus.
Dastan!
- Vi må snakke sammen, - Snakk.
- Alene. - Vent utenfor kammeret.
Nå!
Vi er brødre, er vi ikke?
Kappen som drepte far ble forgiftet av Nizam.
- Nizam? Du er gal! - Hvem ga deg kappen, Tus? Hvem ga deg den kappen!
Du stoler på ham? Som jeg gjorde.
Men Alomet forsynte ikke våre fiender med våpen.
- Nizam løy til oss. - Hvorfor skulle han gjøre noe slikt? Hva ville han oppnå?
Hør nøye på meg. Under gatene i byen ligger,
en eldgammel kraft, en beholder som holder den sagnomsuste Tidens Sand.
Nizam ønsker å bruke det til å ødelegge historien.
Han ønsker å snu tiden tilbake og gjøre seg selv til konge.
Tidens Sand?
Tull, Dastan! Fullstendig galskap!
Jeg har sett dens makt med mine egne øyne, Tus!
Nizam oppdaget hvilestedet.
Hvis vi ikke stopper han kan vår verden gå under.
Hvis du vil drepe meg, er det best du gjør det nå.
Dette er ingen vanlig dolk.
Press på juvelen og du vil se.
Skulle hatt styrke til å gjøre dette før vi invaderte byen...
- Hva snakker du om? - For å gjøre det jeg vet er riktig,
uansett konsekvenser.
- Soldatene er fortsatt ute... - Bli hvor du er!
Han tok sitt eget liv.
Guds nåde til forræderen, for han valgte stien til en feiging.
Vi vet begge at Dastan var mange ting, men ikke feig.
"Dette er ingen vanlig dolk,"
"Trykk på juvelen og du vil se."
Uansett konsekvenser.
Stopp!
For et øyeblikk siden døde du for mine øyne.
- Du trykket den... - Hvordan visste du at jeg ville gjøre det?
Fordi vi er brødre.
Den dagen vi dro i krig, fortalte vår far meg at en ekte konge
vurderer råd fra rådet, men alltid lytter til sitt hjerte.
Du hadde ikke behøvd å gå så langt for å få meg til og tro deg.
Deres majestet, soldatene forteller meg at...
Jeg ser at Dastan virkelig har returnert.
Tus, husk hva jeg sa!
Nei! Et øyeblikk...
Stakkars Tus... så ivrige etter kronen.
Og du, Dastan, alltid beredt, så desperate etter å bevise at du er,
mer enn bare noe kongen plukket opp fra gaten.
For et herlig rot vi er i.
Det virker som om båndet mellom brødrene ikke lenger er sverdet som forsvarer vårt imperium.
Ja
Han var en av oss.
Han var prest i templet.
Det var slik Nizam oppdaget eksistensen av timeglasset!
De korrupte vokterne, infiserte oss.
Vi er ikke lenger rene.
Vi må skynde oss.
Sett i gang,
Sett i gang! Nå!
Vokterne bygget tunneler under byen som en hemmelig tilgang til timeglasset.
Hvis vi er raske nok, kan vi komme dit før Nizam,
Det vil føre oss ned i timeglass kammeret.
Det er bare en trygg vei!
Raskere!
Følg i mine fotspor.
Ingenting kan berøre overflaten, annet enn der jeg trår.
Løp, Dastan! Løp!
Dastan!
Nizam!
Du drepte din egen familie.
Sharaman var din bror!
Og min forbannelse,
Jeg så opp til deg.
Dastan!
Jeg har aldri forstått hvorfor min bror brakte søppel inn i palasset.
Nyt, Dastan.
det er der du bor under mitt styre.
Tamina!
Nizam!
Ikke bruk Dolken til å forandre fortiden!
- Det vil utløse... - Utløse hva?!
Guds vrede, helvete selv.
Ikke gjør dette!
Stopp ham,
hvis glasset knuser, dør verden med den.
Det er ikke min skjebne, det er den din.
Det har det alltid vært.
La meg gå,
Jeg vil ikke.
- La meg gå. - Jeg lar deg ikke gå!
Jeg skulle ønske vi kunne være sammen...
Nei
Nei! Nei! Nei!
- Dastan! - Nei!
Tamina!
Nei
- Dastan! - Tamina!
Prins Dastan!
Bis?
- Du er her. - Selvfølgelig er jeg her.
Vår hær har omringet Alomets palass.
Kampen er over.
Ikke ennå.
Vent!
Soldater fra Persia!
Vi har blitt lurt til å angripe denne hellige by.
- Alomet, har ingen våpen smier... - Dastan!
Har du blitt gal?
Jeg kan ikke forbli taus i møte med forræderi.
Denne krigen ble satt i gang av en betrodd over alt annet.
Vår onkel Nizam.
Dastan har kjempet hardt i dag.
kanskje for hardt.
Det han trenger nå er å komme ut av den brennende sola for å hvile,
samle sitt sinn!
Hvorfor har vi ikke funnet smiene?
Det er ingen våpen her, onkel, og du vet det.
Og spionen som angivelig har oppdaget våpen,
ble ansatt av deg for å overbevise oss alle til å invadere Alomet!
Hva er dette, Dastan?
Victors anger?
Du ledet selv angrepet, og ga oss denne store triumf!
Jeg skulle aldri latt angrepet skje.
Jeg visste i mitt hjerte at det var galt.
Det vil aldri bli deg.
Du vil aldri bli konge.
Du har ikke hjertet.
Du vil dø i skyggen,
av en stor mann.
Få ham ned derfra før han gjør en enda større tosk av seg selv!
Tus...
Før vi forlot Nasaf sa far dette til deg:
at en ekte konge vurderer råd fra rådet,
men han lytter alltid til sitt eget hjerte.
Far og jeg var alene,
- Hvordan kunne du vite det? - Han hadde rett.
Han kjenner oss, vet han hva vi er i stand til.
Bare lytt til hjertet ditt.
Han trosset dine ordre,
under angrepet og vil nå snu, Tus.
Ta det rolig her.
Spionen vet sannheten!
Finn spionen! Bring ham til meg!
Vi vil vri det ut av ham!
Du hadde det enhver mann kunne drømme om,
Kjærlighet, respekt og familie.
Men det var ikke nok for deg, var det?
Prinsesse av Alomet...
og jeg ble villedet til å angripe byen.
Tilgi meg, Deres Høyhet.
La meg prøve å gjøre det godt igjen.
Det ville være til gjensidig nytte,
at våre nasjoner ble forent av et sterkere bånd enn vennskap.
Ekteskap.
Ditt ekteskap med en som er både erobrer og frelser av byen din.
Dastan.
Kongelig blod eller ikke,
han er tvers igjennom en sønn av vår far.
Tvers igjennom en bror for Garsiv og meg.
En ekte Prins av Persia.
Gå dit ut før jeg tar din plass.
Hei, Prinsesse.
Det er det vanlig at det følger gaver med et frieri.
men, um, jeg ble overrasket og, ved gud, jeg er uforberedt,
Jeg har ikke noe til deg.
Spar, det som allerede er ditt,
bli med meg, Prins Dastan.
Hvordan kan jeg stole på en mann som brøt murene til byen min?
Vel, jeg tror ikke at jeg lenger er den samme mannen som brøt disse veggene.
Det er kort tid for en mann å forandre seg så mye?
Kanskje.
Det høres ut som om du har oppdaget noe her.
Hva ville det være?
En ny åndelig bevissthet...
- En skjebne. - Ja, akkurat.
Jeg tror vi lager vår egen skjebne, Prinsesse.
Du har en uheldig mangel på nysgjerrighet.
Uten tvil en av mine mange feil.
Vennligst ikke gjøre narr av meg, prins.
Å, jeg tror neppe vi kjenner hverandre godt nok til det, prinsesse.
Men jeg ser frem til den dagen vi gjør det.
Det sies at noen liv er lenket på tvers av tid.
Knyttet sammen av et urgammelt kall som runger gjennom tiden.